Hr. Barrow, du er tilbage.
Du er desværre kommet for sent til frokosten, men du kan hjælpe til ovenpå.
- Måske er der noget tilovers. - Jeg er ikke sulten.
Altid lige charmerende, kan jeg forstå.
Hvordan har din far det?
Faktisk meget bedre.
Han har det egentlig godt igen.
- Det er gode nyheder. - Ja. Det er det.
Husker du, vi skal møde hr. Wavell kl. 15.00? På Pip's Corner?
Bestemt, men jeg forstår ikke formålet, da jeg ikke er enig.
Han er kørt hele vejen fra Leeds.
Jeg har et brev fra din far. Han siger, han er på besøg i London.
Er Shrimpie i England?
Har du planlagt at se ham?
Ikke endnu.
Han spekulerer over, om han måske kan bo her?
Naturligvis, når som helst.
- Er Susan med ham? - Nej.
Deres tid er snart udløbet. Hun kunne ikke udholde endnu en rejse.
Hvor mon de sender ham hen? Efter Bombay?
Hvordan går det med russerne?
Det er ret trist.
De taler om gamle dage.
Danse i Vinterpaladset, picnic på Nevas bredder.
Men der er huller i deres sko, og de har ingen penge til mad.
Her plejer Tom at sige, at det har de fortjent.
Du har ret. Jeg misbilliger måden, ting tackles på i Rusland,
men jeg har ondt af folk, som må starte et nyt liv
i et fremmed land helt fra bunden.
Helt ærligt, far, hver gang du udfordrer Tom,
lyder du langt mere ufornuftig end ham.
Gør jeg?
Hvordan har din gamle kavaler det, mor? Prins Dimsedut.
Han er ikke min gamle kavaler.
Din far ville have kritiseret enhver mand med et sådan ordvalg.
Dog ønsker jeg alligevel, du ser ham igen, den gamle stakkel.
Du ved ikke noget om det.
- Hvor meget vil husene fylde? - Faktisk hele området.
Hvorfor ikke bygge i rækker som de andre gader?
De sælges rapt som separate boliger,
og vi får en procentdel af salget.
Så vi betales én gang og til gengæld er området tabt,
landsbyen ødelagt og hr. Wavell drager videre for at lede efter næste offer.
Hvorfor sagde du ikke, vi kom i dag?
De finder ud af det, når Rose kommer hjem.
Det måtte ikke blive et "emne" under resten af frokosten.
Men hvorfor er vi her?
Jeg er bekymret over noget.
Hvorfor tog vi ikke en taxa fra stationen? Vi må være vanvittige.
Vi tager en taxa tilbage, det er helt sikkert.
Der står, det er i krypten.
- Isobel, jeg anede ikke, det ville være sådan. - Heller ikke jeg.
Tante Violet.
Og fru Crawley. I sagde ikke, I ville komme.
Vi ville overraske dig.
Det er lykkedes.
Der er han.
Jeg må være den sidste person, De regnede med at se.
Nej. Jeg tænkte nok, De ville komme.
Jeg har taget min kusine med, fru Crawley.
Kan De huske Rostov?
Greve Rostov, er det vist.
- Tak. Ja, værsgo, de damer. - Denne vej.
- Undskyld, jeg... - Tak.
...sagde ikke meget i...
Tak. I Downton. Men jeg blev så overrasket.
De har ikke ændret Dem.
Det har jeg.
Det passer.
De var den unge og smukke grevinde af Grantham,
der tiltrak blikke i balsalen
eller ude i din vogn.
Nu er De en imponerende dame, overlegen,
storslået.
Men det er to sider af samme mønt.
Deres liv har ikke forandret sig meget i et halvt århundrede.
Sådan fornemmer jeg det ikke.
Men den flotte
og magtfulde prins Kuragin
med sine tusindvis af hektarer
og sine gyldne paladser...
Den mand eksisterer ikke. Ikke længere.
Hr. Molesley.
Jeg har sat sølvtøj frem, der skal pudses. Hvis du kunne sørge for det?
- Meget vel, hr. Carson. - Jeg ledte efter hr. Barrow.
- Han er gået ud. - Præcis.
Men så tænkte jeg: "Nej, det er hr. Molesleys beslutning."
"Han er trods alt 1 . Kammertjener."
Jeg har tænkt en del over, hvad De sagde den anden dag,
da jeg spurgte til prinsessen.
At jeg ikke ved, hvor hun er, eller hvordan hun har det?
Det er sandt.
Vi blev arresteret sammen,
og da jeg kom ud af fængslet,
hørte jeg, hun var blevet landsforvist et år tidligere.
- Der må være en myndighed, der kan... - Hvem?
Den sovjetiske ambassadør?
Tror De, han interesserer sig for, hvor prinsesse Irina Kuragin har slået sig ned?
Hvad med udenrigsministeriet?
Hjælper de den overvundne i en revolution? Nej.
De må ikke opgive håbet.
Når man oplever en storm som vores,
opgiver man håbet ret tidligt i forløbet.
Jeg er enig.
Håb er drilagtigt
og udformet således, at vi har svært ved at acceptere realiteten.
Det siger du kun for at lyde klog.
Det ved jeg.
Det burde du prøve.
Jeg går hen til smeden.
Vi ses derhjemme.
Fru Patmore?
God eftermiddag, mylord.
Mylady.
Bare jeg vidste, hvad det handlede om.
Hvorfor det sjove blik, da jeg spurgte til Shrimpie ved frokosten?
Jeg tror, han kommer for at fortælle Rose, at de skal skilles.
Er du seriøs?
Det er jeg bange for.
Han antydede det vist i sine breve, og jeg kan forstå, tingene ikke har forbedret sig.
Det er enden på hans karriere.
Du har selv sagt, Marlborough-parret overlevede skilsmisse.
De er meget rige.
Shrimpie har ikke en klejne.
Folk vil droppe dem på stedet.
Vil vi? Droppe Shrimpie?
Susan er din slægtning, ikke ham.
Nej, jeg vælger ikke side, hvad end Susan ønsker.
Vil du hjælpe til?
Hvornår rejser I?
Lady Mary vil af sted kl. 8.00.
Hun skal til en modeopvisning med lady Rosamund om eftermiddagen.
- Jeg vil savne dig. - Det vil jeg sandelig håbe.
Er der noget i vejen?
Jeg håber ikke, sergenten bekymrer dig.
Nej, det gør han ikke.
Jeg ville bare håbe, vi alle kunne glemme hr. Green.
Hvorfor skulle jeg tage med i dig i dag?
Det er bare...
I tilfælde af at ting blev kvalmende.
Jeg forhindrer lord Merton i at sige noget, der kan støde dig.
Jeg vil gerne selv have samme beskyttelse.
Jeg formoder, du og prins Kuragin
engang var tiltrukket af hinanden.
"Tiltrukket af hinanden"?
Er det sådan, du kalder det?
Tilfældigvis
så bad han mig om at løbe væk med ham.
Men det gjorde du ikke.
Nej. Lord Grantham gav mig en ramme af Fabergé
med to fotos af børnene.
Og jeg forstod.
Lord Grantham lyder mere subtil, end jeg havde formodet.
Som alle englændere af hans type
skjuler han sine kvaliteter under en tykt lag af konventioner,
så jeg så ikke, hvem han først var.
Det var heldigt, du fandt ud af det i tide.
Hvis det var i tide?
Jeg glemmer.
Daisy! Vil du fjerne de nederdrægtige bøger og komme og hjælpe til?
Og hvor er dejformene til første ret?
- Jeg laver dem nu. - Du burde have lavet dem før.
Hvad er alt det her?
Jeg læser om den glorværdige revolution i 1688.
Vi får en glorværdig revolution her, hvis du ikke passer på!
Hørte I det?
Jeg mener, matematik er en ting, nu læser hun til at blive revolutionær!
Jeg håber ikke, du laver mad oppe på dit værelse.
Jeg burde finde ud af, hvad han er ude på.
Det er sikkert ikke noget.
Lord Merton?
Jeg...
Altså, det er...
De er kommet.
- Måske vil De gerne med ind? - Tak.
Hvordan kan jeg hjælpe?
Jeg var ved at bakke ud,
men jeg har udsat det så ofte,
og da jeg sad alene og spiste frokost i dag,
tænkte jeg: "Nej. Nu går jeg over og siger det!"
Jeg håber ikke, det er noget, De vil fortryde.
De vil måske beklage. Ikke jeg.
Meget vel, jeg lytter.
Jeg burde gå ned på et knæ, men jeg frygter, jeg ikke kan rejse mig igen.
Jeg er sikker på, De forstår nu,
at jeg beder om Deres hånd.
- Kære lord Merton, forstår De... - Jeg beder Dem.
Jeg beder Dem.
Jeg vil gerne gøre mig helt klar.
Det er ikke min ensomhed, der fører ordet, eller min bekvemmelighed.
- Det er jeg sikker på. - Nej.
Det er De ikke.
Når mænd på min alder gifter sig, er det normalt grunden.
Men mit frieri er romantisk.
Jeg erklærer utvungent og stolt, lsobel, at jeg er blevet forelsket i Dem.
Og jeg ønsker at tilbringe resten af mit liv med Dem.
Jeg tror, jeg kan gøre Dem lykkelig.
Under alle omstændigheder
ville jeg frygtelig gerne have chancen for at prøve.
Du godeste, lord Merton,
jeg må indrømme, De har overrasket mig.
Ikke med Deres frieri, men med Deres
ord om kærlighed.
Jeg mener det.
Og før De afslår,
ville jeg bede Dem om at lade det ligge på bordet, så at sige.
Sig ikke noget nu.
Bare tænk over det?
Jeg tror ikke, det vil ændre mit svar,
men efter en sådan veltalenhed
ville det være småligt at afvise Deres anmodning.
Jeg vil tænke over det.
Fint.
Jeg tror, jeg vil sige farvel.
Jeg formoder, at almindelig konversation vil være svært efter det.
Hvad mener du med, den mand Bricker kommer tilbage? Hvorfor?
"Den mand Bricker"! Hvad har han gjort for at fortjene den velkomst?
Har han ikke set, hvad han kom for at se?
Han ønsker at efterforske en mulig forbindelse mellem vores maleri
og et senere værk af della Francesca.
Shrimpie kommer i denne uge.
Nå, så kan han og hr. Bricker lære hinanden at kende, ikke sandt?
Edith, skat, hvorfor i så trist humør?
Jeg er ikke trist, er jeg?
Hvordan har dit vidunderbarn det?
Jeg har ikke set hende et stykke tid.
Jeg trådte vist lidt på nogle tæer, så jeg holder en lille pause.
Jeg vidste, det ville ske.
Hvorfor ikke fratræde et par måneder?
- Et par måneder? - Det ville jeg.
Så bliver de glade, når du er tilbage.
Flere indfald om Pip's Corner?
Jeg ville gerne forstå stridens omstændigheder.
Du vil have, vi skal gøre det, ikke?
Det er en fast kapital uden udlæg. Vi må overveje det.
Overveje det, ja. Men det er kompliceret.
Vil vi virkelig begynde at brække bidder af godset og sælge stykkevis?
Det var dig, der ville sælge, da Matthew døde.
Jeg tog fejl.
Jeg forudså ikke, at så mange ejere ville nedskære,
indtil der intet var tilbage.
Nå, men vi kan tale om det i morgen.
Ikke mig. Jeg tager til London i morgen tidlig.
Tante Rosamund tager mig med til et modeshow.
Det er rart at vide, du kender dine prioriteter.
Hallo? Hvem er derinde?
Sig, hvem det er?
Gå væk.
Hr. Barrow?
Skal jeg hente en mand til hjælp?
Hr. Barrow?
Hvilken mand?
Der er ingen mand i huset, der vil hjælpe mig.
Hvad er der galt?
Bland dig udenom.
Er De sikker, der ikke er et stort aftensarrangement?
Nej. Og vi er der kun en aften.
Hvornår ser De Hans Excellence?
Fredag morgen. Før vi tager toget hjem.
Det er korrekt at gøre de ansigt til ansigt.
Men naturligvis frygter jeg det.
- Far! - Halløj, Sybbie, skat.
Kys.
- Tak, barnepige. - Hr.
- Godmorgen, George. - Godmorgen, Donk.
Godmorgen, Sybbie. Godmorgen, George.
Tror du, lady Mary nåede toget? Hun kom lige til tidspunktet.
Hr. Stark så dem begge om bord.
Carson, må jeg spørge om noget?
Er fru Patmore helt glad?
Jeg er bange for, der er et særlig anliggende, der gør hende oprevet.
Må jeg få at vide, hvad det er?
Hvorfor lade ham vente?
Mener du, jeg må afslå ham nu?
Du sagde selv, at idéen var latterlig.
Ja, men jeg kan kun sige, at da det stod på,
var han ikke latterlig.
Du overrasker mig.
Et kærligt ord og din dømmekraft forsvinder.
Prins Kuragin har mindet dig om, hvad et kærlig ord kan gøre.
Han bad mig om at tænke over det.
Jeg vil tænke over det.
Det var Michaels kontor i telefonen.
Der er sket en udvikling.
Der er åbenbart en retssag i gang i München.
En leder af en gangstergruppe.
Jeg har læst om det.
De går med brune skjorter og intimiderer folk.
Lederen ville starte en revolution sidste år.
Nemlig.
Det var absurd.
Måske, men jeg er bange for, vi kommer til at se mere af den slags.
Vi har presset tyskerne for hårdt med vores krav efter krigen.
Det lader til, det var den bande, der kom i kamp med Michael.
Det kan jeg let forestille mig.
Det er en gyselig bande, lyder det til.
Ja, men vi er måske tæt på at finde ud af, hvad der er sket med ham.
Er det derfor, hans kontor ringede?
Det bliver hårdt for dig, min skat, men jeg lover dig,
at det er bedre at kende sandheden
end at befinde sig i en sky af mystik og fortvivlelse.
Men så længe jeg ikke ved det med sikkerhed, holder jeg ham i live på en måde.
Jeg vil ikke lade det slippe.
Kan du holde det for dig selv, far?
Indtil vi ved det med sikkerhed.
Jeg vil ikke stå model til Marys medynk længere end nødvendigt.
Hun vil få medlidenhed med dig.
Det får jeg ved gud også.
Jeg er skrækkelig forsinket.
Hvor er mine handsker?
Rolig. Det pakkes ud og er i fin orden, inden De kommer tilbage.
Du er en drøm. Jeg løber.
Vent et øjeblik.
Kunne du lægge det i postkassen?
Eller give det til Mead, hvis han ikke har tømt kassen i entréen?
Jeg sagde ikke, hvor vi skulle mødes,
og Kensington Gardens ville være rar og neutral.
Jeg tænkte på at spise middag med ham i aften,
men frokost synes mere passende til dårlige nyheder.
Meget vel, mylady.
Hvordan har Edith det?
Hun er ret dyster for øjeblikket.
Ved vi hvorfor?
Hun interesserer sig for et af forpagternes børn,
men nu er forældrene trætte af hende.
Hvorfor er barnet noget særligt?
Det ved jeg ikke. Hun blev glad for det.
Nu har hun vist overspillet sin rolle.
Du milde, det kunne jeg godt bruge.
Fortæl mig mere om landmanden og hans lille pige.
Du vidste, det var en pige?
Det må du have fortalt.
Han passer på grisene.
Mums!
Du milde himmel. Der er Charles Blake.
Hvad laver han her?
Undskyld mig, bor lord Gillingham her?
Den dør. Første etage.
Tak.
En fornøjelse.
Det er rart at se Dem. Er det indkøb til brudeudstyret?
Jeg mener, De kender lady Mary Crawley? Frøken Lane Fox.
Nu husker jeg pludselig betydningen.
Vær ikke sådan et røvhul, Charles.
Vi kender egentlig ikke hinanden.
Men vi har sandelig hørt om hinanden, ikke sandt?
Ikke ofte møder man kvinden, man blev svigtet for.
- Altså... - Bare rolig.
Jeg ønsker ikke en mand, der foretrækker en anden.
- Du skal være velkommen. - Du er ovre ham, så?
Helt afgjort.
Jeg må gå. Jeg skal møde Ralph Kerr senere.
Han bliver vred, hvis han skal vente.
- Jeg troede, I kendte hinanden. - Nej.
Jeg må sige, hun ikke var, som jeg havde forestillet mig.
- Hvad var det? - Tak.
Det ved jeg ikke. En mere forsagt og ærbar.
Jeg synes ikke, Mabel er forsagt.
Nej. Det gør du klart ikke.
Hvor længe er du i London?
Jeg tager hjem i morgen.
Jeg ser Tony i morgen tidlig og tager toget om eftermiddagen.
- Hvorfor? Hvad skal du i aften? - Ingenting.
Hvorfor ikke spise med mig så?
- Har du ingen planer? - Ingen, jeg har lyst til at følge.
Jeg henter dig kl. 20.00.
Ikke for smart et sted. Jeg har ikke det rigtige tøj med.
Fru Patmore, Hans Nåde spørger efter dig.
Vil du venligst gå op i biblioteket?
Du gode gud, hvad nu?
- Åh, gud! - Du ser godt ud. Giv mig dit forklæde.
Hr. Molesley, den rette mand til at tage et kig på middagsbordet.
Jeg får ikke tid før middag, og du er 1 . Kammertjener.
Jeg skulle lige...
Kunne du ikke tjekke værelserne deroppe
til lord Flintshire og hr. Bricker?
Jeg har ikke tid. Og som hr. Carson siger, du er 1 . Kammertjener.
Godt. Jeg er klar.
Gå nu, hr. Molesley.
Det er ikke helt fair.
Du ville være 1 . Kammertjener. Hvad havde du forestillet dig?
At sidde med fødderne oppe hele dagen?
Jeg kom bare forbi for at se, hvordan Marigold har det.
Jeg er desværre lige ved at lægge hende i seng, mylady.
De har leget udenfor, og hun er træt.
Skal hun op med det samme?
Ja, det synes jeg, mylady.
Mylady?
Problemet er, at Margie mener, De forvirrer barnet.
Der er love, der bestemmer alt om krigsmindesmærker.
Det har hr. Carson fortalt mig.
Jeg forstår, hvor ulykkeligt det er for dig og din familie.
Gør De?
For det tror jeg ikke, hr. Carson gør.
Carson er lige så berørt, som jeg. Ikke sandt, Carson?
Jeg beklager, at fru Patmore er ulykkelig.
Men De beklager ikke, at Archies navn ikke figurerer på mindesmærket?
Han var frivillig.
Han ventede ikke på at blive indkaldt.
Han tog til fronten for at kæmpe.
Og for så vidt angår hans fejhed,
som var som et sår i kamp,
et sår i hans hjerne, så han ikke vidste, hvad han gjorde.
- Han var en god og anstændig dreng. - Naturligvis.
Gør det ham ikke til et krigsoffer?
Som vores William eller de andre?
Han kunne være blevet her i sikkerhed, indtil de indkaldte ham.
Men i stedet valgte han at kæmpe for sit land.
Det vil måske overraske dig, fru Patmore, men jeg er enig,
skønt jeg ikke kan gøre noget ved det.
Det hjælper ikke, men det er jeg.
Det hjælper.
Det hjælper at tænke, at anstændige folk kan se, vores Archie var et offer.
Selv om hr. Carson ikke kan.
Tak, Carson.
Hvornår kommer Shrimpie? Og din gyselige kunsthandler?
De er på samme tog, og bilen er kørt efter dem,
så de har masser tid til at snakke.
Han er ikke kunsthandler, men historiker.
Er han virkelig?
Gud hjælpe mig.
Bare jeg vidste, hvorfor han kom.
Han vil tale om maleriet.
- Med dig? - Ja.
Er det så chokerende?
Jeg må hellere komme videre.
Hr. Molesley,
jeg har ikke hørt, om lord Flintshire og hr. Bricker har tjenere med.
Kan du sørge for, de bliver opvartet korrekt?
Jeg har nok om ørerne...
Beklager, hr. Molesley, men du er...
Ja, jeg ved, jeg er 1 . Kammertjener.
Så du er lykkelig?
Jeg er ikke ekstatisk, men hvem er det?
Jeg har et ret godt liv.
Det er jeg glad for.
Jeg har aldrig været typen, der dør af et knust hjerte.
Jeg beklager, hvis det støder dig.
Tværtimod.
Jeg håber bare, Tony har det på samme måde.
Du godeste. Det havde jeg ikke forventet.
Bare jeg kunne finde ud af dig.
Det ville jeg ønske, jeg selv kunne.
- Hvornår vil du fortælle det? - I morgen.
Jeg møder ham i morgen ved frokosttid.
Ved Peter Pan-statuen i Kensington Gardens.
Død og pine. Det får ham til at drømme om familieliv.
Det er for sent at ændre nu.
Hvad har han gjort galt?
Intet.
Jeg er meget glad for ham.
Jeg vil altid være glad for ham.
Han skal være mine børns gudfar. Ikke kun deres far.
- Hvordan vil han tage det? - Ikke så godt som dig.
Der en måde, du kan milde slaget på, hvis du vil.
Jeg kan ikke se hvordan.
Kan du ikke?
Du virker lidt spagfærdig i aften.
Gør jeg, bedste? Hvor sært. Hvorfor mon?
Jeg ved, det lyder hårdt, men du må lære at lægge ting bag dig.
Jeg formoder, du mener, jeg skal glemme Michael.
For du har gjort det ganske klart, at jeg må lægge barnet bag mig.
Jeg ville aldrig foreslå noget, der ikke var i din interesse.
I min interesse?
Eller familiens?
For mig er det det samme.
Og det er der, vi er forskellige.
Jeg har tænkt over din savnede person.
Jeg vil nødigt være til gene,
men er der ikke specielle afdelinger, der tager sig af savnede personer?
Ak, de er ikke under min befaling.
Russerne, der blev drevet ud, har spredt sig til de fire verdenshjørner.
Hvem er den kvinde? En gammel veninde?
Hun en gammel vens hustru.
Bare se, hvad du kan gøre, Shrimpie.
Tante Violet, hvis jeg stadig må kalde dig tante Violet,
jeg må advare dig mod noget.
- Jeg kan gætte, hvad det er. - Du vil ikke synes om det.
Nej.
Du vil måske føle, du bør vælge side.
Susan er din niece.
Jeg mener, I begår en stor fejltagelse, men det bekymrer du sig ikke om.
Jeg vælger aldrig side i et brudt ægteskab.
Hvorfor?
For skønt parret bestræber sig ihærdigt på at være ærlige,
er ingen af dem i besiddelse af kendsgerningerne.
Skal du skynde dig af sted i morgen?
Nej, slet ikke.
Med fare for at blive en byrde tænkte jeg på at blive endnu en nat.
- Hvornår rejser du i morgen? - Han bliver et par dage.
Gør han?
Nå, jeg håber, vi har tilstrækkeligt med adspredelse.
Kom med ind i biblioteket.
Undskyld mig.
Hvorfor ikke invitere frøken Bunting i morgen aften?
Mary er tilbage. Vi bliver et helt slæng.
Edith, overtal ham.
Jeg tror ikke, far vil synes, det er en god idé.
- Hvad er nu det? - Tom burde invitere
frøken Bunting til middag i morgen,
men Edith siger, Robert ikke vil tillade det.
Vrøvl. Selvfølgelig er hun velkommen. Jeg insisterer.
Så De har for det meste nydt Bombay?
Ja. Det er en vidunderlig by.
Vejen til østens pragt.
Jeg følte mig meget privilegeret.
Jeg formoder, det ikke er blevet bedre med Susan?
Nej.
Ofte har jeg velsignet dig og Cora for at have skånet Rose.
Hvad sker der nu?
Skilsmisse, desværre. Jeg kan ikke se anden udvej.
Men kære ven, er det det værd?
Hvorfor kan I ikke bare leve hver for sig.
Havde du været så ulykkelig som mig, ville du vide, hvorfor det er umuligt.
Er Molesley gået i seng?
Ja.
Hvorfor?
Fru Patmore har brug for to varmefade til i morgen tidlig.
Du kan sige det til ham i morgen.
I er ikke særlig gode venner nu, vel?
Hvorfor er du stadig oppe?
Jeg vil bare gerne være færdig med det her.
Din far var aldrig syg, vel?
Undskyld?
Er det dig, der er syg? Er det sådan? Er det derfor, du rejste?
Hvad kommer det dig ved?
Jeg har ret, har jeg ikke?
Du er syg og rejste væk for at få behandling,
og nu prøver du på selv at fortsætte behandlingen.
Det har ikke noget med dig at gøre, så lad mig være i fred.
Robert spurgte, hvorfor vi ikke blev sammen for facaden.
Jeg håber, du forstår, at det kan vi ikke.
Men far, hvor skal du bo?
Din mor beholder Upper Brook Street.
Jeg ved ikke, hvor jeg tager hen, men finder på noget.
Kan jeg bo hos dig?
Helt ærligt synes jeg, du skulle blive her en stund.
Den næste del kan blive ret ubehagelig.
Jeg lærer af det.
Jeg er ligeglad med, om en fyr er passende. Jeg skal ikke hundses med.
Kampånd.
Jeg mener det.
I mener alle, at nu jeg officielt har haft min debut, skal jeg finde en mand.
Men jeg gifter mig kun, hvis jeg er dybt forelsket.
Naturligvis.
Når jeg finder ham, lover du at være på min side?
Lover du, du ikke tvinger mig til et passende ægteskab, som du blev?
Med andre ord så beder du om carte blanche.
Ja.
Det er præcis det.
Kæreste du.
Hvad ægteskab angår, har jeg ingen ret til at rådgive
ej heller beordre.
"Du skal skynde dig til Dieppe,"
"hvor du skal opsøge en hr. Avebury."
"Han vil tage en pakke om bord"
"og overbringe den i sikkerhed, men forhal ikke,"
"hvis du har din mor kære."
Stakkels kvinde. Jeg ved, hvordan hun havde det.
"Hvad angår din samling,"
"så vil hr. Avebury gøre, hvad han kan,"
"men jeg ville foretrække, at hvert lærred eller værk"
"blev smidt i havet,"
"hvis du tilbringer længere tid"
"i det ulykkelige land."
- Godt, han ikke fulgte hendes råd. - Det gjorde han ikke.
Han transporterede kassevis
og tog så tilbage til rædselsregimet og købte mere.
De har bevaret dem sikkert på det her smukke sted.
Det glæder mig, De finder det smukt.
Jeg synes, alt ved Downton er smukt.
Værtinden inkluderet.
De burde ikke sige sådan noget.
Det er jeg nødt til, ellers brister jeg.
Hvad er bristet?
Jeg sagde bare
at få lov til at røre ved et sådant maleri får mig til at briste.
Det er smukt at vise det til én, der påskønner.
Ja.
Ingen ville sige, De ikke påskønner, hr. Bricker.
- Jeg må høre galt. - Desværre nej.
Du sover med en mand, fordi han vil giftes med dig,
men nu skifter du mening. Det er vanvid!
Jeg er ked af, at du tænker sådan.
Jeg lader det ikke ske.
Jeg elsker dig, og du elsker mig.
Det sagde du, da vi var i Liverpool.
Jeg ved det, og jeg mente det.
- Hvad har ændret sig? - Jeg kan ikke forklare det.
Men noget har. Det er alt.
Er jeg en dårlig elsker?
Er jeg? Er det, hvad du siger?
Vær nu ikke dum. Det er slet ikke det.
Jeg føler bare, jeg er vågnet af den drøm.
Hvor flatterende. Vi gik i seng sammen, og du vågnede op!
Jeg er ikke sikker på, vi har nok til fælles til...
Jeg nægter at acceptere det.
Jeg nægter at tro, at en kvinde som dig, en lady,
giver sig hen til en mand uden at være sikker på, han er den rette.
Hvad er det, du siger?
Bare at det er noget, vi går igennem sammen.
Vi kommer igennem det, sammen.
Hr. Molesley, du ville se mig?
Bare for at sige...
at jeg ikke burde blive kaldt 1 . Kammertjener længere, hr. Carson.
- Ikke? - Nej.
Det er ikke som i gamle dage.
En 1 . Kammertjeners pligter er delt mellem en masse mennesker, ikke sandt?
- Er de? - Det burde de være.
For jeg dækker 2. kammertjeners pligter,
3. kammertjener og dem alle sammen.
Så du mener ikke, du har behov for den rangfølge,
som titlen "1 . Kammertjener" tildeler?
Altså...
Egentlig ikke, nej.
Meget vel.
Jeg ser, hvad jeg kan gøre.
- Jeg var ikke sikker på, du havde lyst. - Pjat. Jeg er smigret over at blive spurgt.
Det troede jeg ikke, jeg ville blive.
Ikke efter sidste gang.
Prøv at være sød ved ham i aften.
Ja, hvis han er sød ved mig.
Jeg ved, du ikke kan lide ham
eller nogen af dem.
Men du glemmer en ting. De er søde ved mig på deres egen måde.
Og jeg elsker dem.
Du må ikke hade dem.
Blot så du kan forstå, du er mere end en tjener.
Jeg kan ikke bære, du spilder dit liv med at understøtte et døende system.
Nå, men det dør ikke før middag.
Nogen tabte det her i strædet. The London Magazine.
Tilhører det nogen af jer?
Hr. Barrow læste det tidligere.
Kunne du give det til ham, frøken Baxter?
Naturligvis.
Vælg din egen sti
Hvor har du det fra?
- Har du været inde på mit værelse? - Nej da.
Du tabte det i strædet. Fru Hughes fandt det.
Fru Hughes fandt det, men frøken Baxter læste det.
Jeg beklager, hvad du har været igennem, hvis jeg har ret.
Du skal ikke ynke mig!
Hvor vover du at ynke mig?
Har De fotografierne med af della Francescas Jesu fødsel?
Det har jeg.
Vi kan sammenligne med maleriet i morgen.
Det ville være vidunderligt, hvis det viser sig at være et studie.
Ja. Det ville være dejligt.
Hr. Bricker, et ord til, og jeg beder Dem om at sætte Dem et andet sted.
Han smigrer hende. Han spørger konstant om hendes mening.
Spørger du ikke om hendes mening?
Selvfølgelig gør jeg det. Af og til.
Gik det godt i London?
Jeg havde en vanskelig opgave,
og det er altid en befrielse, når det er overstået, ikke?
Hvordan går det med timerne?
Hvad er det?
Frøken Bunting hjælper fru Patmores assistent.
Ja. Det har jeg hørt om.
Det lyder ikke til, du billiger.
Jeg billiger. Så længe du ikke gør hende nervøs.
Du kender ikke hendes navn, vel?
Sarah, vær nu sød.
Selvfølgelig gør han det. Daisy.
Nu kender han det.
Jeg kendte det før.
Fra hvad jeg har hørt, lyder det til, du forstyrrer hende og fru Patmore.
Jeg synes, du skal lade det falde.
Hvorfor kalder du hende ikke ind?
Bring Daisy ind, og spørg hende.
Jeg er sikker på, hun har for travlt.
Hun svarer nok på din tilsigelse.
Vi vil nødigt gøre hende forlegen.
Carson?
Det er deres mest travle tidspunkt på dagen.
- Måske er det bedre... - Nej.
Hent hende.
Og bed ligeledes fru Patmore om at komme.
Meget vel.
Din far vil måske fortryde det.
Jeg tænkte, du ville have en hånd.
Jeg er næsten færdig.
Du kan sætte kasserne væk, hvis du vil.
- Morede du dig? - Vi var der ikke længe nok.
Jeg afleverede et brev til lord Gillingham i Albany.
Ja så?
Så tog jeg til Piccadilly.
Bor Hans Nåde der?
Kan du huske, hr. Green sagde det?
Sagde hvad?
Jimmy hørte, hvor han boede og kaldte ham en heldig røver.
Han var ikke så heldig til sidst, vel?
Nej, han var ikke heldig til sidst.
Godt. Jeg bringer dem op i bagagerummet.
- Er der noget galt med maden? - Slet ikke.
Nej, vi undskylder, fru Patmore,
for afbrydelsen i deres pligter på denne sære og taktløse måde.
Fru Patmore, Carson fortæller,
du føler Daisys timer har forstyrret køkkenfreden.
Har du sagt det?
Jeg ved ikke, hvad jeg sagde...
Jeg var oprevet over anden historie.
Jeg spekulerede over, om det passede? Daisy?
Jeg er ked af at have skabt problemer nedenunder.
Det har du ikke. Ikke rigtig.
Men jeg må sige det her, mylord.
Frøken Bunting har åbnet mine øjne og vist mig en verden af viden, jeg ikke kendte til.
Måske vedbliver jeg med at være kok, men jeg har valg nu.
Interesser, oplysninger inden for rækkevidde.
Det ville jeg ikke have haft, hvis hun ikke havde undervist mig.
Brava. Flot talt.
Noget af et vidnesbyrd.
Må vi gå, mylord?
Vi har stadig desserten og søde sager.
Selvfølgelig. Tak.
Åbenbart har timerne båret frugt.
Det er jeg glad for at høre.
Er De, lord Grantham?
For guds skyld, lad det falde! Du har bevist din pointe!
Har jeg?
Jeg har kun bevist, at lord Grantham ønsker os som slaver
på vores tildelte plads fra vugge til grav.
Der er kun en ting, jeg vil bede om!
Som jeg vil bede om lidenskabeligt.
Det er at se dig forlade dette hus og aldrig komme tilbage.
Er du glad nu?
Edith, skriver du stadig den meget spændende klumme?
Ja, bedste.
Du må vise mig en af dem.
Hvad handlede din sidste om?
Hvad handler de alle sammen om?
Måden, verden ændrer sig på.
Han har lige forladt sit værelse.
Jeg ville ikke afbryde.
Nej, nej. Vi diskuterede bare slaget ved Little Bighorn.
Slaget ved Fræk Tøs, faktisk.
At tale til Hans Nåde på den måde! I hans eget hus!
Det er sandt. Jeg troede, hr. Barrow overdrev.
Det gjorde han åbenbart ikke.
Hr. Branson må være forfærdet over at have bragt hende hertil.
Det ved jeg ikke.
Jeg kan godt lide ham, men jeg tror, vi har glemt den hr. Branson,
som var hernede med os og plaprede om Keir Hardie.
De har gjort ham til en af dem, men sådan er han ikke.
Så jeg spekulerer over, om Downton er det rette sted for ham.
Et spørgsmål, han ganske givet har stillet sig selv.
- Jeg kan ikke udstå det kvindemenneske. - Det undrer ikke.
Jeg gjorde mig vel selv til grin.
Hvad gør det?
Jeg kan ikke se, du var meget bedre.
Flirtende med den gyselige forretningsrejsende.
Sov nu.
Og når du vågner op,
så vær sikker på, du får det rigtige ben ud.
Godnat, Tom.
Op med humøret. Du gav bedste en pragtfuld aften.
Sikke et postyr.
Det lader til din veninde frøken Bunting er ude på løjer.
Hun har givet mig livet, fru Patmore.
Ikke desto mindre er hun ikke populær ovenpå.
Vil du gerne skrive et brev til krigskontoret?
- Vær ikke dum. - Jeg mener det.
Hvis du mener, at Archie blev dårligt behandlet, skal du protestere.
Jeg kan ikke skrive sådan et brev.
- Jeg kan skrive det for dig. - Det nytter ikke.
Hans Nåde siger, der er regler. Det ville han ikke lyve om.
Nej, men hvis du protesterer, og der med årene er flere, der protesterer,
så vil de måske ændre deres forbandede regler.
Det er det, du har lært, ikke?
Du forsøger at vise mig, du ikke er bange.
Nej, det er jeg ikke.
Godt så.
Vi gør det i morgen.
Hvordan kan vi hjælpe denne gang?
Det er en sær affære.
Siden det startede, har de holdt en enkelt-påklædt mand
under opsyn hos lord Gillingham i Albany.
Nu hører jeg, at fru Bates blev set drive omkring derude.
Det ved jeg godt hvorfor.
Lady Mary må have ønsket at se lord Gillingham, mens hun var i London.
Uden tvivl er Anna blevet sendt med en besked.
Jeg vidste, du havde noget fornuftigt at sige.
- Betjent? - Det lyder sandsynligt.
Men derfra tog fru Bates til Piccadilly,
til det sted, hvor hr. Green døde.
Kan det tænkes, hun bar nag til ham,
som deles med hr. Bates?
Ikke hvad jeg ved af. Jeg mindes, hun var glad for ham.
Fru Hughes?
Ja, hun kunne godt lide ham. Det sagde hun.
De vil måske udspørge hende, men før de sender nogen op,
bad de mig om at tjekke en ting.
Var hun her den dag, han døde?
Her i Downton?
Det mener jeg.
- De tror da ikke... - Jeg betales ikke for at tro, fru Hughes.
Kun for at notere kendsgerninger.
Hongkong?
En del af Zarens sympatisører endte der.
Hvordan overlevede de?
Som tjenere og taxachauffører,
modister og prostituerede.
Alt, de kunne få fat på.
Jeg vil ikke antyde, hvor prinsesse Kuragin bedst passede ind.
Hvis du ikke kunne lide hende, hvorfor gør du dig så meget besvær?
- Fordi jeg skylder hende det? - Hvorfor?
I øvrigt har Susan skrevet til Annabelle og er rasende over,
at I alle har taget imod mig.
Susan har været rasende, lige siden hun legede med sine dukker.
Jeg påvirkes ikke af hendes raserianfald.
Det bør jeg omformulere, hvis du vil forblive neutral.
Jeg vælger ikke side, det stemmer.
Men jeg tror aldrig, jeg kan beskrives som neutral.
Har du givet Tom en undskyldning?
Jeg har aldrig kendt nogen, som kunne tirre mig
til at sige så mange ting, jeg ikke mener.
Men jeg undskylder, Tom.
Du må tilgive mig.
Hun ved, hvordan du ophidses.
Med en kirurgs præcision.
Hvorfor fortsætter du med hende?
Siden Sybil døde, har jeg glemt hvordan det er at være med en,
som føler på samme måde som mig.
Det er derfor. Det har været derfor.
For mig er det, som om du har sluttet dig til os, og nu bakker du ud.
Hvad laver vi her?
Jeg vil gerne forklare, hvorfor jeg mener, vi skal afslå Wavells tilbud.
Jeg ved det. Vi er de eneste opsynsmænd i Downton.
- Men far, noget må ændre sig. - Sandt nok.
Men vi må ikke ødelægge, hvad vi prøver på at beskytte.
Wavell ville ødelægge dette smukke sted for evigt med sine grimme, billige huse.
- Du kan ikke stoppe udvikling... - Det gør jeg heller ikke.
Jeg har i sinde at udbygge, men uden at ødelægge.
Jeg laver en plan og finder en god bygherre,
som passer til landsbyen og ikke spolerer den.
Det kan blive svært.
Det kan blive sværere end at hæve Wavells check,
men betyder det, vi ikke skal gøre et forsøg?
Nej.
Vi vil bygge.
Vi vil tjene penge til godset.
Men vi vil ikke ødelægge, hvad folk elsker ved stedet.
Synes I, det er forkert?
Nej. Det er ikke forkert.
Jeg beder ikke om andet.
Danish